Izrecimo hvalo slavnim možem in našim očetom, ki so nam dali življenje.
Njihovi sodobniki so jim izrekali čast
in dosegli slavo za časa svojega življenja.
Tu smo se zbrali, da bi izrekli zahvalo za življenje Harolda Abrahamsa.
Da bi počastili legendo.
Ostala sva samo še dva,
mladi Aubrey Montague in jaz,
ki morata samo zamižati in že zagledata peščico mladih mož,
katerih srca so polna upanja in katerih noge jih nosijo hitro kot veter.
''Hotel Carlton, Broadstairs, Kent. 28. junij, 1924.''
''Draga mama! Žal mi je, da si prehlajena in daje vreme puščobno.''
''Tudi tu je slabo vreme. Hvala za tvoja pisma.''
''Vem, da si razočarana, ker sem zaradi olimpijskih iger opustil stenografijo.''
''Če bi v mojih letih lahko nastopila na njih, tudi ti ne bi razmišljala.''
''Samo še en teden imamo.''
''Zdi se, kot da smo ravnokar prispeli na Cambridge in še ne vemo, kaj nas čaka.''
''Harold se ni prav nič spremenil, še vedno je zelo napet.''
''Spravi se nad vsakogar, ki mu ni povšeči.''
Taksi ne pride v poštev?
- Potrebuješ morda pomoč? - Res jo.
- Daj mi palice. - Najlepša hvala.
Ni za kaj.
- Imava vse? - Ti ni pretežko?
- Sploh ne. Izvoli. - Hvala.
Palice? Samo malce se postavljam, čeprav rad igram golf. Ti pa ne, bi rekel.
- Jaz tečem. - Resno? Jaz tudi.
- Ne vem, kako najdeš dovolj časa. - Ker sovražim poraze, ti?
Ne vem, še nikoli nisem izgubil. V vrhnjem žepu je.
- Mi daste kovček, gospod? - Ja, seveda.
Sem, prosim.
- Katera fakulteta? - Gonville in Caius.
- Jaz tudi. - Sem, prosim, gospoda.
Tako.
Dajte mi ga.
Pohiti, Bill. Naloživa kovčke.
Tako, ja.
Hvala, gospod.
Najlepša hvala.
Ja, hvala. Srečno.
Zato smo se borili med vojno . Da bi njim omogočili dostojno izobrazbo. Pridi.
FAKULTETA CAIUS, CAMBRIDGE, 1919
Daj mi palice.
- Vidiva se notri, Aubrey. - Prav.
- Ime? - Nova sva.
- To je očitno, poba. Kako ti je ime? - Abrahams. H.M.
- Čisto na vrhu. Repton, kajne? - Ja. Zapustil sem ga pred enim letom.
Pomagal našim? V Franciji?
- Ne, prepozno sem se javil. - Nisi imel sreče, poba.
Marsikateri od padlih bi jo rad delil z mano.
Pa še kako prav imaš, sine.
Dobrodošel na Caiusu.
Tu se podpiši.
Hvala.
Čez dvorišče, zadnji hodnik na desni, po stopnicah gor.
Kako vam je ime?
Rogers, glavni portir. G. Ratcliffe, moj pomočnik.
Nihče me več ne kliče poba, odkar sem postal kraljevi častnik. Se razumeva?
Ja, g. Abrahams. Povsem se razumeva.
Hvala. Hvaležen bi vam bil, če bi si to zapomnili.
- Se vidiva kasneje. - Velja.
Kaj študira tvoj prijatelj? Desetarsko pravo?
Ne vem.
Nekaj je vendar jasno. S priimkom Abrahams že ne bo pel v cerkvenem zboru, kajne?
- Ime? - Montague.
Kaj?
V roke vzamem seznam padlih med vojno in ga gledam.
Ime za imenom, katerih ne morem prebrati,
in katera mi, starejši od vas, ne moremo slišati, ne da bi v nas vzbudila žalost.
Imena, ki so za vas, nove študente, samo imena,
nam pa pričarajo obraze
polne odkritosti in dobrote,
gorečnosti, vitalnosti in obetavnega razuma.
Cvet svoje generacije, ponos Anglije.
Umrli so za Anglijo in za vse, kar Anglija predstavlja.
Zaradi tragičnih sil so sedaj njihove sanje postale vaše.
Prosim vas, dobro poglejte vase.
Naj vsak od vas odkrije, v čem je njegova moč, v čem bi lahko resnično uspel.
Zavoljo njih, fakultete in cele države, zagrabite to priložnost z obema rokama,
uživajte v njej in ne dopustite, da vas kakršna koli sila od nje odvrne.
Četrtek, 10. oktober, 1919
Prvi dan na Cambridgeu smo zaključili z brucovsko večerjo, razkošna zadeva.
Dekan nam je držal ganljiv govor in sedaj komaj čakam, da se začnejo predavanja.
Rugby klub, golf društvo, tenis, squash klub, flora in favna, filatelija.
- Ti bo to dovolj? - Malo moram tudi študirati.
- Opazovanje ptic? Vzameš knjigo. - Oboje naenkrat? Je to možno?
Posnemajte W.G-ja.
- A, tu si, Stallard. - Ne znam odbijati, če me režeš.
Kako ti gre tenor?
Nikakor, razen če bi me mučili. Kaj pa ti, poješ, Aubrey?
Samo v šolskem zboru sem pel.
Niso mi dovolili peti niti ringa, ringa raja.
Niso vsi tako nadarjeni kot mi.
- Še prijatelja vpiši. - Z vajami začnemo v ponedeljek. lolanthe.
- V zboru dečkov sem pel alto. - Odlično. Kraljica škratov boš lahko.
Častno dolžnost imamo do milijonov, ki so po nepotrebnem umrli.
Dobri tekači na srednje proge ne rastejo kar na drevesih.
Ne morem jamčiti za svoje rezultate.
Merili smo jih s šolsko budilko.
Kakšna sekunda gor ali dol, zame so dovolj dobri.
Ste morda srečali H.M. Abrahamsa? Pravi, da bo presegel rekord šprinta po dvorišču.
Kaj je tako posebnega na tem?
To, da zadnjih 700 let to še nikomer ni uspelo. Kaj pa ti?
Fantje, pozornost, prosim.
H.M. Abrahams z Gonvilla in Caiusa, izzivalec rekorda šprinta po dvorišču.
Za tiste, ki jih ne poznate, so pravila naslednja:
izzivalec bo tekel po perimetru dvorišča, od ene določene točke do druge,
medtem ko bo ura bila poldan.
Poskušal bo preteči razdaljo 188 korakov.
Abrahams, imaš rakete na nogah?
- Izzivalec bo začel... - Niti trohice upanja nimaš.
Teci za Izrael.
Začel bo teči ob prvem udarcu ure. Krog mora zaključiti pred zadnjim udarcem.
- Ti bahač, ti. - Izzivalec, pripravi se, prosim.
Kaj veš o Abrahamsu?
Hodil je na Repton. Jud je. Oče je finančnik v londonskem Cityju.
Finančnik? Kaj naj bi to bilo?
Najbrž posoja denar.
Natanko. Kaj pravijo o sinu?
Dober študent. Aroganten. Napadalen, ker se počuti ogroženega.
Seveda, vsi so takšni.
Ima pa močan občutek za dolžnost in lojalnost.
- Dobro teče? - Kot veter.
Bi se umaknili, prosim? Umaknite se s steze.
G. Abrahams, na štart, prosim.
Ker ni drugega izzivalca, bo Abrahams tekel sam.
Ne tako hitro, g. Štarter.
- Tvoje ime in ime fakultete. - Lindsay.
S kolegom bova skupaj tekla. V imenu Reptona, Etona in Caiusa.
- Nisem vedel, da tečeš. - Enako.
Nekdo mi je pri zajtrku omenil ta tek. Sem mislil, da te malo podžgem.
- Čudovito. Srečno. - Sijajno.
Gospoda, na svoji mesti.
Zapomnita si, ko ura prvič udari 12h.
Sedem.
- Dajta, hitreje. - Osem..
Devet.
Dajmo, Harold.
- Je obema uspelo? - Mislim, da ne.
- Lindsay je bil za las prepočasen. - Škoda.
Uspelo mu je. Pa še s Caiusaje. Gotovo si zelo ponosen.
Prvi po sedmih stoletjih.
Morda so pa res božji izvoljenci.
Dvomim, če je v Angliji kdo hitrejši od njega.
Na svoja mesta.
Pripravljeni.
ŠKOTSKO VIŠAVJE, 1920
Morda je res tvoj najboljši prijatelj, toda moj najljubši bratje.
Zame je najbolj pomemben on sam, ne vaša presneta ekipa. Postati hoče misijonar.
Tudi brez tekmovanj ima že dovolj obveznosti.
Zelo hiter je, Jennie. Sama si ga videla z žogo v roki.
Videla sem ga tudi s svetim pismom v roki. Vem, kaj je zanj bolj pomembno.
Ne dopusti, da izpusti to priložnost. Povem ti, na stezi...
Nikar. Nič nočem več slišati. Eric mi pomeni veliko, vse.
Nočem, da mu tek pokvari načrte, razumeš?
Tu si. Čestitam.
Dame in gospodje, ena od prednosti določene razvpitosti -
čeprav samo kot igralec rugbyja - je, da te občasno prosijo, da kaj podeliš.
Pravijo, daje lepše dajati kot jemati.
Radostni obrazi dečkov danes
so vredni več kot deset pločevink v moji dnevni sobi, na katerih se nabira prah.
Ko smo živeli na Kitajskem, je oče vedno čustveno opeval svoj mali dom v dolini.
Ker pa sem se, enako kot moji bratje in sestra, rodil na Orientu,
se mu nisem mogel načuditi.
Toda, ko se zdaj oziram naokoli in vidim vresje na hribih,
ga povsem razumem. Nekaj posebnega je.
Hvala za dobrodošlico.
Hvala tudi, ker ste me spomnili, da sem in da bom do svojega zadnjega diha ostal...
..Škot.
Gospod rektor, oprostite.
Preden Eric odide, mar ni ostal še glavni tek?
Tako je. Odprto prvenstvo v teku na 200 metrov.
Zadnja točka današnjega srečanja.
Če mu preskrbimo dres, menite,
da bi lahko prepričali našega najboljšega krilnega igralca, da nam pokaže, kaj zna?
Kaj praviš na to, Eric?
Na svoja mesta. Pripravljeni.
Kaj sem ti rekel, Eric?
Malo svobodomiselnosti pa menda ja ne škodi?
V božjem kraljestvu ne vlada demokracija. Gospoda se ne izvoli.
Nobene diskusije ni, posvetovanja ali glasovanja o tem in onem.
Obstaja dobro in zlo ter vsemogočni vladar.
- Diktator. - Že, a blag in ljubeč diktator.
Svoboda izbire pa takšna.
Še vedno lahko izbiraš.
Nihče te ne sili, da mu slediš.
- Veš, kateri dan je danes? - Vem.
- Povej. - Nedelja.
- Gospodov dan ni za nogomet, kajne? - Ne.
- Vstajaš zgodaj? - Ob sedmih sem že pokonci.
Takrat bova igrala.
Lahko pride tudi moj oče?
Seveda. Pripelji celo družino. Dal ti bom pet golov prednosti.
- Ob devetih imaš vlak. - Dovolj časa bom imel.
Mar hočeš, da otrok misli, daje Bog sitnež, ki kvari veselje?
Rad bi izrekel zdravico.
Na družino Liddell, katerih prijateljstvo si štejem v čast.
Častiti J.D., gospa L., mladi Ernest.
Bon voyage, varno potovanje na Kitajsko. Veliko sreče v prihodnjih letih.
Tista, ki ostajata, naj Bog varuje, ju navdihuje in vodi do slave.
To je bilo res lepo. Zanašam se nate, da jima boš preprečeval vragolije.
Seveda bom. Če se ne bosta primerno vedla,
vam bom poslal razglednico, da boste o vsem obveščeni.
Celo premoženje boš zapravil za znamke.
Svojo investicijo nameravam varovati. Red bom ohranjal s trdo roko.
Res bova morala biti previdna.
Nadarjen mladenič si, Eric.
Številne posebne darove imaš. Tvoja sveta Dolžnost je, da jih pametno uporabiš.
Oče ima prav. Tekmuj, saj vsi vemo, kako dober si.
Misijon lahko s tvojim uspehom samo kaj pridobi.
Potrebujemo kakšnega mišičastega krščana.
Da nas ljudje opazijo in nam prisluhnejo.
Kako dober si?
Sandy meni, da bi lahko kmalu tekel za Škotsko.
Potem pa, kdo ve, kaj vse lahko doseže.
Kaj naj bi to pomenilo?
Olimpijske igre, morda?
Eric, Gospoda lahko častiš tudi z lupljenjem krompirja, če to odlično počneš.
Ne delaj kompromisov. Kompromisi so hudičeva iznajdba.
Teci v božjem imenu in naj se ti cel svet samo čudi.
ERIC LIDDELL BO NOCOJ OB 6h DRŽAL GOVOR
Prišli ste gledat tek, da bi videli zmagovalca.
Slučajno sem danes to jaz.
Rad pa bi, da ne bi teka samo gledali.
Rad bi, da bi se ga udeležili.
Poskušajte primerjati vero s tekom.
Ni lahko.
Zahteva zelo močno voljo, predano dušo.
Ko zmagovalec strga ciljni trak, vas prevzame vznesenost.
Še posebno, če ste stavili nanj.
Toda kako dolgo traja?
Domov greste. Morda ste prismodili večerjo.
Morda ste brez službe.
Kako lahko potemtakem govorim o veri, ko paje življenje pogosto zelo težko?
Rad bi vam pomagal, toda lahko vam samo pokažem pot.
Nikakršnega recepta nimam za zmago v teku.
Vsakdo teče na svoj način.
Od kod črpamo moč, da pridemo do svojega cilja?
Od znotraj.
Jezus je rekel:
''Vedi, božje kraljestvo je v tebi.''
''Če me z vsem srcem iščeš, me boš zagotovo našel.''
Če predano ljubite Jezusa Kristusa,
boste s trudom zagotovo prišli do svojega cilja.
Hvala, ker ste prišli.
Boli.
Občutek nemoči.
In jeze.
Občutek ponižanosti.
Včasih si rečem: ''Vse si samo predstavljaš.''
Potem pa ujamem kakšnega od tistih pogledov.
Skriva se v kakšni opazki.
Začutim hladnost v stisku roke.
To je moj oče.
Litovski Jud.
Popoln tujec je tu. Tako tuj je tu kot hrenovka.
Pa še košerje.
Rad ga imam in občudujem ga.
Obožuje to državo.
Iz nič je ustvaril vse, da bi njegova sinova lahko postala prava Angleža.
Bratje zdravnik.
Strokovnjak na svojem področju.
- Kateri si ti? - Kodrasti. Na hrbtu ležim.
Zase ni zahteval ničesar.
A poglej mene, začenjam s študijem na najboljši univerzi v državi.
Toda stari je nekaj spregledal.
Ta njegova Anglija je krščanska in anglosaksonska.
In prav tako so vse vplivne institucije.
Tisti, ki se po njih sprehajajo, jih ljubosumno varujejo na vse pretege.
Pravo je bila dobra izbira. Pravi advokat si.
Ena redkih prednosti našega naroda. Imenuje se dobro namazan jezik.
In kaj zdaj? Boš stisnil zobe in se vdal v usodo?
Seveda ne, Aubrey.
Spopadel se bom z njimi. Z vsemi. In sicer z vsakim posebej.
Pokazal jim bom, kdo je boljši.
''Modri dresi morda v reprezentanci. Od našega posebnega dopisnika.''
''Lahka zmaga zvezde iz Cambridgea. Abrahamsova tretja zaporedna zmaga.''
CAMBRIDGEV ČETRTLETNIK NAJPOMEMBNEJŠI DOGODKI
ŠKOTSKA PROTI FRANCIJI
G. Mussabini, če se ne motim.
Jaz sem polkovnik John Keddie. Sem...
Predsednik Škotskega amaterskega združenja športnikov. Vem, me veseli.
Kako je noga? Grd padec.
Srečno.
Zelo ste seveda dobrodošli, vendar se tu strogo ravnamo po pravilih združenja.
Bodite brez kakršnihkoli skrbi. Tukaj sem samo kot gledalec.
Dobro. Vedel sem, da boste razumeli.
Torej, v boj. Upam, da boste uživali v igrah.
V igrah? Dobra šala. Še izgredi so boljše organizirani.
Dajmo, Škotska.
Gospodje, na svoja mesta.
Pripravljeni.
Vstani, poba.
Ne bo mu uspelo.
Bomo še videli. Glave še ni nagnil nazaj.
Dajmo, Eric.
Umaknite se. Pustite ga.
Čestitam, Eric.
Kmalu bo v redu. Po obleko mu grem.
Dobro skrbite za tega poba, g. McGrath.
Če ga izgubite, ne boste nikoli več našli tako dobrega.
Ni najlepši tekač na 400 metrov, vendar brez dvoma najpogumnejši.
Dvigniva ga. Previdno.
G. Mussabini.
G. Abrahams, kajne?
Prepotovali ste 500 km, da bi govorili z mano?
In z Liddellom. Slišal sem, da sta najboljša.
In kaj menite sedaj?
Še nikoli nisem videl tako zagnanega in predanega tekača.
Teče kot kakšna divja žival. Prav zastrašujoč je.
Je, ja. Mene je na smrt prestrašil.
Rad bi, da mi pomagate, da se pridruži naši ekipi.
- Ste poročeni, g. Abrahams? - Ne. Zakaj?
Kaj boste storili, ko se pojavi prava in vas zaprosi?
Veste, g. Abrahams, ne samo ženin,
tudi trenerje tisti, ki mora snubiti.
Hiter sem.
Z vašo pomočjo bi bil lahko še hitrejši. Morda hitrejši od kogarkoli do sedaj.
Hočem olimpijsko medaljo.
Vidim jo, čaka me,
toda sam ne morem do nje.
V mojem poslu obstaja pregovor -
če ti Bog nečesa ni podaril, je ves trud zaman.
Sam se moram odločiti.
Gledal vas bom, opazoval, in če se mi bo zdelo, da vam lahko pomagam,
če se bo tudi meni prikazala tista medalja, ne bom izgubljal časa.
Če se ponovno srečava, vas bom na kolenih prosil jaz.
Me boste torej gledali?
Če ste dovolj dobri, vas bom seciral, prekleto.
Hvala.
- Ali ni lepa? - Krasna je.
- Kar v redu predstava. - Nič ne vem o tej zvrsti, vendar uživam.
- Kaj pa ti, J.B.? - Še sam sem režiral boljše predstave.
- Ne spomnim se, da bi kakšno kdaj videl. - Trdo srce se je torej omehčalo.
- Abrahams je zatreskan? - Brezglavo.
- Čisto je izgubil glavo. - Zaljubljen je pač.
Že leta mi je všeč.
- Kje je zdaj? - K njej je šel, povabil jo bo na večerjo.
- Hudirja, resno? - Med odmorom?
Hvala. Saj je zame, kajne?
Odličen je.
- In? - Kaj, in?
- Si govoril z njo? - Sem.
- Je rekla ja? - Je.
- Za večerjo? - Ja.
Njen mlajši brat menda neprenehoma govori o meni.
Monty, spij še moj šampanjec. Potrebuješ ga.
Oprosti, Monty.
Ja, najlepša hvala. Seveda bom, gospod.
Dober večer, gospodična Gordon. Sijajen uspeh, pravijo.
Porednež. Niste prišli k meni.
Kdo je bil tisto?
Glasbeni kritik za Star. Dolgočasen star nadutež.
- Očitno mu je bila predstava všeč. - Dvomim.
Osebno te vedno hvalijo, jedke pripombe pa prihranijo za tisk. Napake sem delala.
- Kaj? Sijajna si bila. - Hvala.
Ena od naših služkinj je zanosila z gondoljerjem.
Nocoj je nastopala njena namestnica.
- Kot običajno, gdč. Gordon? - Hvala, Toffy.
Ter za vas, gospod.
To je g. Abrahams, slavni tekač. Nocoj bo prvič pokusil vašo specialiteto.
- Upam, da vam bo všeč. - Prepričan sem, da mi bo.
Potem pa izvoli.
Toffyjev tajni recept, nekakšen koktajl hiše.
Mora ti biti všeč.
- Odlično. - Ste videli, Toffy.
Do konca življenja boš njegov prijatelj.
Svojo najljubšo jed bi, prosim.
- Dvakrat. - Z zadovoljstvom.
Kaj sem naročil?
Presenečenje. Na zdravje.
Veliki Harold Abrahams. Moj brat bo noro ljubosumen.
Moj tudi.
- Ne zdiš se mi neusmiljen človek. - Bi se ti moral?
Moj brat že misli tako. Tim meni, da zato vedno zmagaš.
- Zakaj tečeš? - Zakaj poješ?
Moja služba je.
Ne, to ni res. To delam, ker obožujem petje.
- Uživaš v teku? - Pri meni gre bolj za odvisnost.
Nekakšna notranja sila je, obramba.
- Proti čemu? - Ker sem Jud, bi rekel.
Resno misliš?
Nisi Judinja, drugače bi vedela, o čem govorim.
Kakšen nesmisel. To ni nikomur mar.
Prav nič ti ne škodi, da si Jud.
Pri meni gre za delno deprivacijo.
Zveni precej učeno. Kaj pomeni?
Privedejo me do vode, a mi ne dovolijo piti.
Nenavadno bitje si, g. Harold Abrahams.
Nenavadno, vendar zanimivo.
Zanimivo mi je bolj všeč.
Tvoje življenje vendarle ni tako grozno, mar je?
Nocoj ne.
Tako lepa si.
Ti tudi.
Svinjski parklji.
Moj bog.
Vlak, ki prihaja na peron dve, je nočni vlak Leteči Škot iz Aberdeena.
7:30, g. Liddell.
Izvolite, gospod. Topel čaj in toast.
- Ste dobro spali? - Kot klada.
Očitno imate čisto vest.
- Kje pa. Kje smo? - Ravnokar smo prispeli na King's Cross.
Izvolite časopis, vaša fotografija je v njem. Nadejajo se vašega uspeha.
Tako?
- To je za vas. - Najlepša hvala.
Brez naglice. Celo uro imate, preden vas vržemo dol. Srečno.
Hvala.
ABRAHAMS TRDI, DA JE PRIPRAVLJEN
Tako, g. Abrahams? Škot je tudi.
- Veliko uspeha vam želim. - Hvala.
Zmagal bo najboljši.
Na svoja mesta.
Pripravljeni.
Neverjetno.
Ne bodi smešen. Izgubil si tekmo, ne sorodnika. Nihče ti ni umrl.
Nehaj že. Obnašaš se kot otrok.
- Izgubil sem. - Vem.
Gledala sem te, se ne spomniš več?
Sijajno je bilo.
Ti si bil sijajen.
On je bil še malo bolj sijajen, to je vse. Najboljši je zmagal.
Pogledal sem ga. Osnovna napaka. Nikoli ne smeš gledati druge.
Hitrejši je bil. Povsem pošteno je zmagal.
To je to, torej, Abrahams.
- Če ne preneseš porazov, bo to res najboljše. - Ne tečem, da bi bil poražen.
Tečem, da bi zmagal. Če ne morem zmagati, ne bom tekel.
Če ne tečeš, ne moreš zmagati. Prstan mi daj, ko boš razčistil s sabo.
Ostani.
- Ne vem, kaj storiti. - Obnašaj se kot odrasel moški.
Čudovit moški si. Tekel si kot bog.
Ponosna sem bila. Ne dopusti, da bi se te sramovala.
Ne gre samo za poraz.
Eric Liddell je dober človek in dober tekač. Jaz sem tisti.
Ves ta trud za nič,
kakšen cilj si naj postavim zdaj?
Da ga naslednjič premagaš.
Ne morem teči hitreje.
Pomagam ti lahko pridobiti dva metra.
Charlie Paddock. Kalifornijska topovska krogla.
Najhitrejši na svetu. Zmagovalec na 100 m, olimpijske igre, 1920, Antwerp. Čas?
10.3 sekunde.
Jackson Scholz, Newyorški blisk.
Drugoplasirani, olimpijske igre, 1920. Izgubil, ker je pogledal levo.
Poglej njegov finiš. Vidiš? Paddock gaje prehitel tik pred ciljem.
S tem bežnim pogledom si je zapravil zmago.
- Scholzev najhitrejši čas? - 10.3... 4.
Eric Liddell. O njem veš vse.
Dobro si jih oglej. Spomni se na njih vsakič, ko vdihneš.
Hočem, da jih zagledaš v trenutku, ko zamižiš.
Leteči Škot je zmagal. Presneto boli.
On ni tvoj glavni nasprotnik.
Odličen tekač je, vendar bi moral teči na daljše proge. Ni za 100 metrov.
- Mene bi že lahko prepričal. - Res je, hiter je.
Toda ne bo več napredoval, v šprintu že ne. Instinktiven tekač je.
S srcem teče. Vse da od sebe. Za šprint potrebuješ živce.
- Kot po meri je za nevrotike. - Hvala.
Pogum lahko vzpodbujaš, živce pa lahko treniraš.
Paddock, Scholz in Eric Liddell.
Pridi za trenutek sem.
Veš, zakaj si zadnjič izgubil?
Ker delaš prevelike korake. Samo za nekaj centimetrov.
Ti kovanci predstavljajo tvoje korake v teku na 100 m.
Imaš morda še dva kovanca?
Morda jih bova kje našla.
Kot sem rekel, delaš prevelike korake.
Za šprinterja je to smrt. Kot bi se z vsakim korakom klofutnil.
Upočasnijo te.
Tako.
In tako.
Torej...
Predstavljaj si, da tečeš po vročem oglju.
Če boš imel noge predolgo na tleh, se boš opekel. Lahek moraš biti, lahek kot pero.
Pripravljen.
Ne nagibaj glave spet nazaj. Naravnostjo drži. Še enkrat.
Tako, ja.
Hitreje.
Prehiti nas. Daj no.
Daj, ne popusti.
Ritem, Abrahams.
Samo o treningu še govoriš. Verjameš v to, kar delamo ali ne?
Jennie, žal mi je.
Pozen sem. Opravičujem se.
- Že prav. - Rekel sem, da mi je žal.
Opravičil si se meni. Vendar nisi užalil mene.
Ne skrbi. Gospod se ne bo počutil omalovaževanega, ker sem zamudil avtobus.
Avtobus si zamudil. Ampak zakaj? Ker z mislimi sploh nisi več z nami.
Misliš samo na tek, na štart, na medalje. Niti pri miru ne moreš več stati.
Ne delaj si skrbi.
Seveda si delam skrbi.
Skrbi me zate.
Skrbi me, kaj bo s tabo.
Bi se mi podpisali, prosim?
Seveda.
Si hočeš izbrati pero?
- Izvoli. - Hvala.
Pojdiva na sprehod. Nekaj ti moram povedati.
Razgled in pol, kajne?
Stari Reekie. Žalosten bom, ko ga bom zapustil.
Odločil sem se.
Vrnil se bom na Kitajsko. Sprejeli so me v misijonarsko službo.
Tako sem vesela.
Toda najprej moram svoje odteči.
Moraš me razumeti.
Prepričan sem, da me je Bog ustvaril s posebnim namenom.
Za Kitajsko.
Podaril pa mi je tudi hitre noge.
In ko tečem, v sebi čutim njegovo zadovoljstvo.
Če bi opustil tek, bi pomenilo, da ga zaničujem.
Prav si imela.
Ne gre samo za užitek.
S svojimi zmagami ga častim.
Moram tudi doštudirati.
Ves ta študij.
Potem je tu še Pariz.
Olimpijske igre.
Enostavno ne zmorem vsega.
Prosim te, da za sedaj sama vodiš misijon.
Bi storila to zame?
- Andy, izgubila sem ga. Odtujil se mi je. - Vse bo še po starem, dekle.
Pravi, da me mora izriniti iz svoje glave.
Ne ljubi me, drugače tega ne bi rekel.
Cel svet je proti njemu, vsaj on tako misli. Sedaj ima priložnost, da se dokaže.
Nič drugega sedaj ne vidi ali sliši, celo tebe ne.
Moraš ga poskušati razumeti.
- Zakaj naj bi ga? - Ker ga imaš rada, je tako?
Kaj pa ti? In Stallard ter Aubrey? Vi imate tudi priložnost.
Hitri smo že, a ne najhitrejši.
Najhitrejši človek do sedaj.
Oče se ne bo nikoli naučil voziti kolesa.
Gre za nesmrtnost.
Predstavljaj si, koliko to pomeni človeku kot je Harold.
Zame je tek zabava. Ne potrebujem česa več.
''Otresi se svojih skrbi,'' nekaj takega.
Toda pri Haroldu gre za življenje in smrt.
- Samo čakam lahko, torej? - Na žalost.
In moliš kot nora, da zmaga.
In če ne?
Ne skrbi.
Nikoli še nisem videl koga tako zaljubljenega kot je Harold.
Priznati moram, da sem malce ljubosumen.
- Vaš sončnik, gdč. Gordon. - Hvala, Mildred.
Dobro nastopaj nocoj.
Čisti norec je.
Vedno sem mislil, da so Irci največji srečneži.
John, gledališče Savoy.
Sijajno.
Mildred, mi prineseš šprinterice?
Pripravljeni, gospod.
Coote, tudi če se polije samo kapljica, hočem vedeti.
Dotaknem se lahko, politi ne smem.
Življenje je kratko, Abrahams.
Toda naša odlična stara univerza nudi marsikatero redko uteho.
V veliki meri, gospod.
Potemtakem bi bili prizadeti, če bi izvedeli, da ji vaše vedenje škodi?
Seveda bi bil, zelo.
Dobro. Vedel sem.
Na Cambridgeu smo bili vedno ponosni na svoje športne dosežke.
Mnenja smo, daje šport nepogrešljiv del angleške izobrazbe.
Krepi značaj.
Privzgaja pogum, poštenost in voditeljske sposobnosti.
Toda najpomembnejše od vsega, neomajen duh pripadnosti, tovarištva
in medsebojne odgovornosti.
- Se strinjate? - Ja, se.
Na univerzi se širi dvom -
in to vam govorim brez omaloževanja vaših dosežkov, katerih smo vsi veseli -
da ste morda v svoji želji po uspehu pozabili na te ideale.
Lahko vprašam, v čem se kaže ta nepripadnost, to izneverjenje?
- Nihče ni omenil izneverjenja. - Omenili ste ''škodo.''
Menda imate osebnega trenerja.
Gospoda Mussabinija, ja.
- Je Italijan? - Italijanskega porekla.
- A, tako. - Vendar ni samo Italijan.
- Vesel sem, da to slišim. - Pol Arabec je.
Ste tega gospoda Mussabinija zaposlili zaradi njegovih strokovnih sposobnosti?
Sam Mussabini je najboljši, najbolj napreden,
najpametnejši atletski trener v državi.
Počaščen sem, da me trenira.
- Profesionalen trenerje. - Seveda, in to najboljši.
Toda tu se na žalost naša mnenja razhajajo.
Na naši univerzi vlada prepričanje, daje amaterski šport edini,
ki rojeva zadovoljive rezultate.
Saj sem amater.
Trenira vas profesionalen trener. Vaš odnos je profesionalen.
V zadnjem letu ste razvili svojo lastno tehniko,
da bi, če dovolite, dosegli osebno slavo.
Ta pristop ne vzpodbuja esprit de corps.
Študent Cambridgea sem od pet do glave.
Anglež sem od pet do glave.
Moji dosedanji in bodoči dosežki so v prvi vrsti za moje starše,
za univerzo in za mojo deželo.
Grenko sem razočaran, da tega ne dojamete.
Toda vaš cilj je zmagati za vsako ceno, ni tako?
Za vsako ceno že ne. Rad bi zmagal, vendar v skladu s pravili.
Bi raje videli, da se grem gentlemana in izgubim?
Raje to kot obrtnika.
Vaš pristop je, če dovolite, malce plebejski.
Del elite ste, zato od vas pričakujemo, da se temu primerno tudi obnašate.
Hvala za vajino gostoljubnost.
Nocojšnji večer je bil nadvse poučen.
Lahko noč.
Gospoda,
podobno kot jaz tudi vidva hrepenita po zmagah,
toda vidva jih navidezno dosegata z enako lahkoto kot bogovi.
Vajine vrednote so zastarele vrednote z igrišča privatne osnovne šole.
Samo sebe slepita.
Verjamem v težnjo po odličnosti in ne bojim se bodočnosti.
Pa imaš svojega Semita, Hugh.
Drugi bog.
Drugi pogledi.
Kvalificirali smo se. Ti, Henry, Andy in jaz, vsi smo se kvalificirali.
Ti na 100 in 200 m, Andy na 400 z ovirami, Henry na 1500 m in jaz na tek z zaprekami.
V Pariz gremo!
Eric Liddell gre tudi. Pod isto zastavo tekmuje. Lahko mu boš vrnil milo za drago.
Komaj čakam.
Dobrodošli v Doveru, lord Birkenhead.
So jenkiji tako profesionalno strenirani, da bodo kar pometli z našimi fanti?
Američani so se zelo resno pripravljali za zmago, morda celo preresno.
Toda kljub temu menimo, da jim bodo naši preprosti fantje kos.
Imajo Britanci v primerjavi z Američanoma Paddockom in Scholzem kaj upanja?
Američani imate veliko število svetovnih prvakov,
toda to tekmovanje bo v Evropi, ne v Združenih državah.
Atmosfera v Parizu bo veliko bolj surova, borbena in brez dvoma bolj ohola.
So jenkiji tako profesionalno strenirani, da bodo premagali naše fante?
Abrahams, Liddell in Lindsay bodo že dober izziv zanje.
Nisi menda pripotoval iz Škotske, samo da bi se poslovil od mene?
Sam se tudi poslavljam. Vkrcajva se, da ne zamudiva ladje.
Menite, da boste uspeli premagati Abrahamsa?
Vse bom dal od sebe. Nič manj, nič več.
Kaj pa kvalifikacije v nedeljo?
- Kaj ste rekli? - V nedeljo. Boste premagali Američane?
G. Abrahams je tu.
- G. Abrahams. - Nimam časa...
- Zdravo, Jeremy. - Gilbert in Sullivan bosta zmagala.
- Prišla sem, da ti zaželim srečo. - Zelo sem vesel.
Razumem te. Želim, da to veš.
Tu te bom čakala, ko se boš vrnil.
Pohiti. Ladja bo vsak čas odplula.
Iti moram. Vidiva se čez tri tedne.
Previdno. Radi bi, da celi prispete tja.
- Kdaj si to izvedel? - Nisi danes zjutraj bral časopisov?
Tek na 100 m je v nedeljo, po otvoritvi, polfinale in finale pa dva dni kasneje.
Samo kvalifikacije so.
Je to tako bistvena razlika?
Ja.
Je.
Naj vas še tako mika,
da bi v svojih novih krojaških umetnijah veseljačili po pariških ulicah -
čeprav so te že same dovolj velika skušnjava -
bi vas prosil, da prihranite svoj lišp in blišč vsaj, dokler ne bo otvoritve konec.
Naj vas ponovno spomnim, da ste izbranci.
Najboljša atletska sila ste, kar jih je kdaj zapustilo to obalo.
Tekmovali boste z najboljšimi na svetu -
rjave, rumene, bele in črne polti, enako mladimi in gorečimi kot ste vi sami,
hitrih nog in krepkih postav,
tekači čisto vsake civilizirane države na zemeljski površini.
Prepričan sem, da boste častno in odlično opravili svojo nalogo.
Vsem vam želim veliko sreče.
Z mislimi sploh nisi več z nami. Misliš samo na tek, na štart, na medalje.
- Niti pri miru ne moreš več stati. - Ne delaj si skrbi.
Seveda si delam skrbi. Skrbi me zate.
Skrbi me, kaj bo s tabo.
- Veš, kateri dan je danes? - Nedelja.
Gospodov dan ni za nogomet, kajne?
Vaša odločitev je napačna. Cela Velika Britanija vas bo spremljala.
Ne vem, če vas bodo razumeli.
Še sam vas povsem ne razumem.
Še jaz se popolnoma ne razumem.
Zadnja tri leta sem vse posvetil teku, da bi bil lahko na tej ladji.
Opustil sem rugby. Moj študij je trpel.
Hudo sem prizadel nekoga, ki mi je zelo drag.
Toda verjel sem, da če zmagam, bo to zmaga tudi za Boga.
Zdaj pa sedim tu in vse to bom vrgel stran.
Toda nimam izbire. Če tečem, bom prekršil Božji zakon.
Napako sem naredil.
Kakor stvari stojijo, ne smete teči.
Toda prosil bi vas, da malo počakate.
Vse prepustite meni.
Nikomur ne recite ničesar. Počakajte, da pridemo v Pariz.
Pogovoril se bom s Francozi.
Nisem popolnoma brez vpliva.
Med vojno smo se skupaj borili, marsikaj nam dolgujejo.
Ne razumem.
Francozi se načel ne držijo ravno strogo.
Videli bomo, kako bodo sprejeli vašo odločitev.
Morda mi bodo prisluhnili.
Morda jih bom celo uspel prepričati.
Francoze? Kaj pa lahko oni storijo?
Prestavijo presnete kvalifikacije. Nasvidenje.
Nasvidenje, gospod.
Mama, kako si želim, da bi bila priča čudoviti atmosferi na ladji.
Harold igra klavir, Gilberta in Sullivana.
Vsi se zabavamo, klepetamo o tem in onem, samo o teku ne.
Predstavljamo Britanijo in tega se zavedamo.
To počnem zate, mama. Zate in za očeta. Upam, da bosta lahko ponosna name.
Vsak od nas bi si iztrgal srce za to, kar smo pustili za sabo.
''Ameriški prvaki so prispeli v Francijo.''
To je Paddock.
- To je Fitch. - Moj bog.
- To je Scholz. - Ja, to je brez dvoma Scholz.
Podobne postave sva. Toda ne gre ga podcenjevati. 10.4.
Vse boš moral dati od sebe.
Huda bo.
Charles H. Paddock in Jackson Scholz,
najhitrejša tekača na svetu.
Daj, Charlie. Obnašaj se kot pravi prvak.
Kar tako naprej, Charlie.
Delaj jih, dokler ne omagaš.
- To je to. - Srečno.
Vaše kraljevsko visočanstvo, Tom Watson, Novo Zelandijo predstavlja.
Od daleč ste prišli.
Iz Oxforda. Pisali so mi. Ker sem že tako blizu, se lahko udeležim iger.
- Zelo varčno. Ste dober tekač? - Potrudil se bom.
To je pravi duh. Veliko sreče vam želim.
- Kraljevski blagoslov. - Možakarje nepogrešljiv.
- Glej, glej, Henry V in vse to. - Protokol, Monty.
Tu je, da nam pokaže, kaj je možno, in še pomembneje, kaj ni možno.
Jaz sem Jackson Scholz. Me veseli.
Jaz sem Eric Liddell.
Veliko smo slišali o vas. Veseli me, da se končno srečava.
Bal sem se, da niste tu.
Na žalost sem.
Tako je prav. Dobro vam bo delo. Ne boste toliko razmišljali o sebi.
Waleški princ bi vas rad srečal.
Ne.
Ne bi bilo primerno.
Naš bodoči kralj je. Ali odklanjate, da bi se z njim rokovali?
Mar vaša aroganca nima meja?
Moja aroganca se ravna po moji vesti.
Prav.
Upam, da vam vest dopušča vsaj malo svobode.
- Mi. - Sijajno. Odvedel vas bom k njemu.
Vaše kraljevsko visočanstvo, vam smem predstaviti g. Erica Liddella?
Me veseli. Gledal sem vas, ko ste igrali za Škotsko. Povsem sem bil potrt.
- Tudi tekli ste že s svojimi. - Tako je, ja.
Vesel sem, da ste končno na naši strani. Odličen dosežek Lindsaya, kajne?
- Zelo uspešen je bil. - Vsem nam v vzor.
A smem predstaviti sutherlandškega vojvodo, predsednika olimpijskega združenja?
- Me veseli. - Nocoj bo predsedoval lord Cadogan.
Sedite.
Upam, da vam je udobno.
Cigaro?
Ne, seveda ne. Ne kadite. In ne pijete.
Kot vidite, se naš mladi mož zelo strogo drži svojih načel, gospodje.
Lord Birkenhead nam je omenil vaše stališče glede udeležbe na kvalifikacijah.
- Oziroma natančneje neudeležbe, je tako? - Tako je.
Prosili so nas za nasvet, kako postopati s Francozi.
Ne bomo si dovolili, da bi Francoze prosjačili.
Sploh ne pride v poštev.
Gre za nacionalen ponos. Kot patriot to zagotovo razumete.
Ideja se mi je že takoj zdela težko izvedljiva.
Zakaj niste tega takoj rekli? Kot športnik tudi vi varčujete z energijo.
Tako obupno sem si želel nastopati, da bi poskušal vse.
To nam je jasno. Na pogovor smo vas povabili zato,
da odkrijemo način, kako razrešiti situacijo.
Samo na en način jo lahko razrešimo. Če si bo premislil in nastopil.
Ne bodi tako očiten. Tu smo, da mu pomagamo priti do te odločitve.
Na žalost to ne bo mogoče.
Na Gospodov dan enostavno ne bom tekel.
To sem nocoj poskušal ponovno povedati lordu Birkenheadu,
- še pred to inkvizicijo. - Ne bodite predrzni.
Predrzno je poskušati prepričati nekoga, da bi zanikal svojo vero.
Prav nasprotno. Prav zaradi vaše vere vas skušamo prepričati.
Vere v svojo državo in svojega kralja.
V mojih časih je bil kralj na prvem in Bog na drugem mestu.
In vojna, ki naj bi zaključila vse vojne, je bridko potrdila to stališče.
Bog je ustvaril države. Bog ustvarja kralje in pravila vladanja.
In eno od teh pravil je, daje nedelja sveti dan.
Jaz se tega pravila nameravam držati.
G. Liddell, potomec svojega rodu ste, enako kot jaz.
Isto kulturno dediščino imava, iste vezi, isto pripadnost.
Včasih se je v imenu te pripadnosti potrebno žrtvovati,
saj drugače ne bi imela nobenega pomena.
Menim, daje za vas nastopil ta čas.
Bog ve, kako ljubim svojo državo.
Toda ne morem se žrtvovati.
Vstopite.
Vaše kraljevsko visočanstvo, lord Lindsay.
Vaše visočanstvo, lord Cadogan, gospodje.
Opravičujem se, ker vas prekinjam. Seznanjen sem z Ericovo dilemo.
Če mi dovolite, bi si drznil predlagati neko rešitev.
Prosim.
Torej.
Drugi dan, drugi tek.
- Kaj, za vraga, naj bi to pomenilo? - Povsem preprosto je.
Tek na 400 metrov. V četrtek je.
Jaz že imam medaljo. Bi dovolili, da Eric prevzame moje mesto?
Sijajna ideja. Je možno zamenjati discipline v tako kratkem roku?
O tem odloča komite.
Mi smo komite. Meni se zdi ideja odlična.
David?
Vsi, ki ste za, recite da.
- Andy, jaz... - Z veseljem, stari.
Hočem, da tekmuješ.
Stvar urejena.
Slabo je že kazalo, George.
Hvala bogu, da se je Lindsay pojavil. Skoraj nas je premagal.
- Saj nas je. Hvala bogu, da nas je. - Ne razumem te.
Poba, kot ga kličeš, je človek načel, resničen športnik.
Njegova hitrost je del njega celega.
Poskušali smo ločiti tekača od njega samega.
Ja, toda v dobro njegove države.
Nič ni vredno tega.
Še najmanj pa občutek slabe narodne zavesti.
TEKAČ: ''V NEDELJO NE BOM TEKMOVAL.''
PRVI BOG, KRALJ DRUGI
''Lindsay odstopil mesto Liddellu.''
''Dezerterski Škot bo tekel na 400 m.'' '''Smrdi po fanatizmu,' pravi funkcionar.''
'''Človek načel,' pravi primas.'' '''Lahko smo ponosni nanj.'''
- To je torej olimpijski stadion. - Tako je.
- Enako, kot če bi bil tam. - Boljše.
Glede na to, da sem persona non grata.
Ja.
Tiptop je. Imenitno sobo si našel. Če ne zmagava zdaj, ne bova nikoli.
Sem ti preskrbel vse? Vse, kar potrebuješ?
Si. Zdaj potrebujeva samo še zmago v nedeljo.
Izbral sem berilo iz knjige preroka Izaija, 40. poglavje.
''Vedi,''
''narodi so kot kapljica v vedru,
delčki prahu pred njegovo veličavo.''
''Vsi narodi skupaj so nični.''
''Pomenijo mu manj kot nič, manj kot praznina.''
''Izničuje prince,''
''posvetne sodnike razblinja v nič.''
''Mar ne veš?''
''Mar nisi slišal,
da Bog, naš večni Gospod,
stvaritelj vseh koncev zemeljskega sveta,
se nikoli ne utrudi, nikoli ne opeša?''
Otročje.
- Najstarejši prevarant v tem poslu. - Vem.
''Šibkim daje moč,
in nemočnim nove sile.''
''Toda tistim, ki Gospoda slavijo,
se moči povrnejo.''
''Dvigujejo se kot orli s krili.''
''Tečejo,
a ne opešajo.''
''Hodijo,
a se ne utrudijo.''
Se spomniš, ko sva se prvič srečala?
Delila sva si taksi, se spomniš?
Ob tebi sem se počutil
star kot svet, obremenjen, zagrenjen...
Celo vzvišen.
Tako se nisem še nikoli prej uštel.
Aubrey, ti si najboljši človek, kar jih poznam.
Pogumen si,
sočuten,
dober.
Zadovoljen si sam s sabo. To je tvoja skrivnost.
Zadovoljstvo.
24 let imam, a ga še nikoli nisem občutil.
Nenehno se peham, a ne vem niti, za čem.
Stari, strah me je.
S Samom sva za to garala, se kregala in mučila.
Dan za dnem.
Sam si naju videl, brez dvoma si se nama smejal.
Trenirala sva v vsakem vremenu. Norca.
In za kaj?
Izločen sem iz teka na 200 metrov.
Paddocku sem dopustil, da me je v polfinalu prevaral.
Čez eno uro pa bom spet nastopal.
Dvignil bom pogled in pred sabo zagledal meter široko progo,
in imel bom samo deset sekund, da upravičim svoj celoten obstoj.
Mi bo uspelo?
Strah pred porazom mi je dobro znan,
toda zdaj me je strah zmage.
Dragi g. Abrahams. Oprosti mi, prosim, ker te ne bom gledal,
čeprav si to zelo želim.
Prepričan sem in upam, da boš zmagal v teku na 100 metrov.
Potrudi se po svojih najboljših močeh.
In ne pozabi, že od prvega koraka daj vse od sebe.
Dobro se ogrej,
in naj te zvok pištole izstreli kot puščico.
Svetujem, da obuješ svoje stare šprinterice s šestimi konicami.
Želim ti veliko sreče. Tvoj vdani Sam Mussabini.
PS. Sprejmi, prosim, priloženi amulet.
Moj oče je prisegal nanj.
Ti ni žal, da nisi spodaj z njimi?
Je.
Vendar odločitve ne obžalujem.
Vaše kraljevsko visočanstvo, vam smem predstaviti g. Browna iz Združenih držav?
G. Watsona iz Nove Zelandije že poznate.
- Kako ste? - Zelo dobro.
Odlično.
Večerja v mojem klubu za vašo ekipo v Londonu.
Če vi zmagate, plačam jaz. Če zmaga Abrahams, plačate vi, velja?
Velja, gospod.
- Krasno. Veliko sreče. - Enako.
In to je naš Harold Abrahams.
Srečno. Potrudite se kar se da. To je vse, kar pričakujemo.
- Srečno. - Hvala.
Dajmo, Charlie.
Glavo dol.
Pazi na prvi korak.
Odrini se kot puščica.
Moj poba.
- Pusti ga. Zdelan je. - Toda zmagal je.
Natanko. Prej ali slej boš tudi ti zmagal
in videl boš, daje to težko sprejeti.
Naprej.
G. Abrahams je ravnokar telefoniral. The Daily Express bo poročal iz Pariza.
G. Harold je zmagal. Prosil me je, da vam povem.
Najlepša hvala, Bill.
15 minut do predstave.
Zmagal je.
Hvala, Matthews.
''Zmagoslaven Abrahams.''
''Tekač s fakultete Caius si je na olimpijskih igrah prislužil medaljo.''
Kot sem pričakoval.
Mislil si, da si neusmiljen, trd človek.
Samotar, podobno kotjaz.
V resnici pa si mehak kot goba.
Ni ti vseeno.
Ni ti vseeno za stvari, ki res nekaj pomenijo.
Če ne bi bil takšen, se ti ne bi niti približal.
Veš, za koga si danes zmagal?
Za naju.
Zase in za starega Sama Mussabinija. Že 30 prekletih let čakam na to.
Ogromno mi pomeni.
Če si drugi ne želijo nič drugega kot iti spat, potem naj grejo k vragu.
Kajti danes sva zmagala, midva sva zmagala,
in tega nama ne more nihče vzeti.
Dosegel si, kar si si želel,
zdaj pa pojdi k svojemu dekletu in začni že enkrat živeti. Velja?
Na Sama Mussabinija.
Najboljšega trenerja na svetu.
Naročiva še kaj.
Pridi, Sam. Greva spat.
Finale teka na 400 metrov.
Srečno. Najbrž se vidiva šele po teku.
Je Liddell nevaren?
Sploh ne. Šprinterje. Danes je tekel že dvakrat. Umrl bo.
Ti samo teci, boš že videl.
Po 300 metrih bo z njim konec.
Za sabo ga boš moral vleči.
Srečno. Varuj se Liddella.
- Trener pravi, da ni nevaren. - Dokazati hoče nekaj osebnega.
Ljudje kot je trener, tega ne razumejo.
''V stari zavezi piše: 'Kdor me časti, bo tudi sam čaščen.'''
''Srečno. Jackson Scholz.''
Od kod črpamo moč, da pridemo do svojega cilja?
Od znotraj.
Dajmo, Liddell.
Bog me je ustvaril s posebnim namenom.
Podaril pa mi je tudi hitre noge.
In ko tečem, v sebi čutim njegovo zadovoljstvo.
ABRAHAMS GLAVNI V ANGLIJI!
Andy, uspelo mu je.
- O čem govoriš? - Vse jih je pustil za sabo.
HAROLD SE JE POROČIL S SYBIL,
POSTAL BRITANSKI ATLETSKI FUNKCIONAR,
IN UMRL JANUARJA, LETA 1978.
ERIC LIDDELL, MISIJONAR,
JE UMRL V OKUPIRANI KITAJSKI PROTI KONCU DRUGE SVETOVNE VOJNE.
ŽALOVALA JE CELA ŠKOTSKA.
Prevod: Martina Ivanetič